ЗАРОДЖЕННЯ ТА РОЗВИТОК ПРИРОДНИЧОЇ ОСВІТИ У XI–XІX СТ. - Кучай, Олександр Володимирович; Біда, Олена Анатоліївна; Кучай, Тетяна Петрівна (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2022)
Для природничої освіти головним є формування компетентностей в галузі природничих наук, техніки й технологій, екологічної компетентності, що передбачають здатність і готовність застосовувати відповідний комплекс наукових знань і методологій для пояснення світу природи, визначення питань і формулювання висновків на основі отриманої інформації; розуміння змін, спричинених людською діяльністю, і відповідальність особи як громадянина за наслідки цієї діяльності. Ми поставили перед собою за мету з’ясувати, як формувались передумови впровадження природничої освіти та створення її методики викладання, а також схарактеризувати основні засади її розвитку у XI –XІX ст. У зв’язку з цим нами проаналізована відповідна література і розглянута дана проблема в ретроспективному плані. Доведено, що у 60-70-ті роки XIX століття в Україні у методиці природознавства існувало два напрямки: метафізичний «любеновський» та еволюційно-матеріалістичний «гердовський». Вони у XX столітті дали початок ідеалістичному і матеріалістичному напрямкам у методиці природознавства, які знаходились у постійній ідеологічній боротьбі. Отже, характеризуючи еволюцію природничої освіти в досліджуваний період, відмічено, що О.Я.Герд започаткував наукову методику викладання природознавства; відомі методисти того часу підготували і видали ряд підручників з природничої освіти. Проте, викладались ці предмети у невеликому обсязі. Повніше вони викладались у реальних і комерційних училищах. Проте, початок XIX століття характеризується значним пожвавленням в галузі природничої освіти: виходить значна кількість посібників, в яких розв’язуються питання загальної і конкретної методики природознавства.