ТРАНСФОРМАЦІЇ У ПРОФЕСІЙНІЙ ПІДГОТОВЦІ ФАХІВЦІВ У ГАЛУЗІ ПРАВА В КРАЇНАХ ЄС: ВІД НАЦІОНАЛЬНИХ ТРАДИЦІЙ ДО НАДНАЦІОНАЛЬНОГО ВИМІРУ - Гончаренко, Леся (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2025)
У контексті глобалізаційних процесів з одного боку й поглиблення європейської інтеграції з іншого, особливої ваги набуває проблема узгодження систем професійної підготовки фахівців у галузі права. Історико-порівняльний аналіз розвитку юридичної освіти у ХХ столітті дає змогу простежити складний шлях європеїзації правничої підготовки – від роздрібнених національних моделей до поступового формування спільних освітніх і професійних стандартів. Європейські ініціативи у сфері вищої освіти, зокрема Болонський процес, а також уніфікація правових систем країн-членів ЄС зумовили необхідність переосмислення змісту, структури та цілей юридичної освіти. У цьому контексті звернення до історичного досвіду є не лише науково значущим, а й практично необхідним для вироблення стратегій модернізації вітчизняної системи підготовки юристів відповідно до європейських і світових тенденцій. Мета статті полягає в окресленні історичних засад і тенденцій розвитку професійної підготовки фахівців у галузі права в країнах Європейського Союзу у ХХ – на початку ХХІ ст. у контексті переходу від національних освітніх традицій до наднаціональної моделі правничої освіти. Виявлено, що трансформаційні процеси у професійній підготовці фахівців у галузі права відбувалися під впливом глибоких суспільно-політичних, економічних і культурних змін ХХ століття. Від традиційної моделі національно орієнтованого навчання право поступово еволюціонувало до інтеграційної парадигми, у межах якої акцент змістився на формування спільних європейських цінностей, компетентностей та правових підходів. Європеїзація юридичної освіти сприяла гармонізації навчальних програм, розвитку міжуніверситетського співробітництва, академічної мобільності та формуванню спільного ринку праці для юристів у межах ЄС. Разом з тим, процес зближення національних систем юридичної освіти не є завершеним і супроводжується низкою викликів – зокрема, необхідністю балансування між збереженням національної правової ідентичності та впровадженням наднаціональних стандартів. Актуальним залишається питання узгодження змісту освітніх програм із вимогами сучасного європейського правового простору, забезпечення міждисциплінарності та практичної спрямованості підготовки майбутніх фахівців.