ВИТОКИ І СТАНОВЛЕННЯ ЗАЛІЗНИЧНИХ НАВЧАЛЬНИХ ЗАКЛАДІВ В УКРАЇНІ (ДРУГА ПОЛОВИНА ХІХ - ПОЧ. XX СТ.) - Скляренко, Інна (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2025)
Актуальність досліджуваної у статті проблеми визначається об’єктивними тенденціями, притаманними процесу підготовки кадрів для транспортної галузі України (суттєвими трансформаційними процесами в діяльності Укрзалізниці, пов’язаними з вимогами військового стану та реаліями російської агресії; перспективами розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти в Україні, спричиненими глобалізаційними та євроінтеграційними процесами в освітній сфері). Мета статті полягає у розкритті витоків системи навчальних закладів Міністерства шляхів сполучення в дорадянський період. Розглянуто витоки розвитку системи транспортних навчальних закладів Міністерства шляхів сполучення, які створювалися під впливом бурхливого розвитку залізниць на території підросійської України. Розглянуто процес становлення численних залізничних шкіл у зв’язку з бурхливим розвитком залізниць (Південно-Західної, Донецької, Єкатерининської, Південної). Схарактеризовано основні типи залізничних навчальних закладів добільшовицького періоду - середніх технічних навчальних закладів, до яких у контексті проблеми розвитку залізничних навчальних закладів належали технічні училища при залізницях; нижчі технічні училища (у випадку залізничних – нижчі технічні школи машиністів, будівельників тощо); нижчих ремісничих училищ; шкіл ремісничих учнів ( у 20-тих рр. ХХ століття частина технічних училищ перетворилися в залізничні школи учнівства, що більш чи менш відповідало рівню шкіл ремісничих учнів); нижчих ремісничих шкіл (у них був найменший за продовжуваністю навчання термін). Відзначено, що зміст освіти в залізничних навчальних закладах кінця ХІХ – початку ХХ століття складали Закон Божий, російська мова і словесність, географія, математика, фізика, правопис, креслення і малювання, залізнична справа, механіка, технологія металів і дерева, телеграфія, співи і гімнастика. З’ясовано, що кожна залізниця на території Російської імперії мала під своєю опікою від двадцяти до сорока залізничних училищ. Проаналізовано нормативно-правову базу і специфіку організації діяльності залізничних навчальних закладів в Україні до початку ХХ століття. На підставі аналізу передісторії розвитку навчальних закладів Міністерства шляхів сполучення сформульовано висновок про те, що цей історичний процес може бути представлений в єдності кількох основних періодів. Критерієм періодизації було обрано ступінь забезпеченості залізниць власними кадровими ресурсами.