МІЖНАРОДНИЙ ДОСВІД МЕХАНІЗМІВ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ СИСТЕМОЮ ВИЩОЇ ОСВІТИ - Петренко, Валерій Миколайович (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2024)
У статті розкрито особливості міжнародного досвіду формування інноваційних механізмів публічного управління системою вищої освіти задля адаптації його здобутків у вищу школу України.Автор приділяє увагу досвіду країн з розвинутою системою вищої освіти, зокрема Фінляндії, Великої Британії, Німеччини, США, Канади. Вивчення механізмів публічного управління у цих країнах дало змогу виявити ефективні інноваційні підходи та засоби управління вищою освітою, які можуть бути використанні в Україні. Досвід цих країн у питаннях управління вищою освітою може стати важливим інструментом для розробки та вдосконалення національної політики у галузі вищої освіти, визначаючи змогу забезпечити якісну освіту та конкурентоспроможність випускників у міжнародному вимірі. У публікації наголошується, що не існує універсального рішення щодо публічного управління в освітніх установах вищого рівня. Різні країни застосовують різні моделі залежно від свого культурного середовища, політичної структури чи економічних умов, які значною мірою сприяють формуванню цих механізмів у те, чим вони стають сьогодні.У кожній країні застосовуються оптимальні механізми публічного управління системою вищої освіти, і вони можуть відрізнятися в залежності від політичної системи, культурних традицій та інших чинників.Узагальнення міжнародного досвіду здійснення інновацій у системі публічного управління розвитком вищої освіти визначаються як базові орієнтири здійснення реформ на основі світового досвіду: забезпечення взаємозв’язку цілей інноваційних змін у сфері вищої освіти та їх організаційного забезпечення з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, насамперед через трансформацію органів галузевого публічного управління в «організації, що навчаються»; стратегічна визначеність інновацій в освітній сфері з мінімізацією ризиків та загроз, що можливо здійснити як через послідовність їх здійснення, так і на основі ретельної прогнозно-проєктної підготовки; поєднання системних інновацій розвитку системи вищої освіти з поточним функціонуванням освітніх інститутів щодо забезпечення освітніх потреб суспільства та громадян за рахунок концентрації функцій оперативного управління в самих освітніх суб’єктах та децентралізації діяльності галузевої систем публічного управління; використання міжнародних банків даних стосовно досвіду управлінських інновацій; наукове обґрунтування освітніх та управлінських інновацій та організація навчального процесу для освітянських управлінців щодо практичних аспектів здійснення нововведень у системі вищої освіти.Для України оновлення системи освіти, забезпечення її відповідності до найбільш розвинених зразків і стандартів, започаткування структурних реформ є запорукою стабільного еволюціонування держави, визначальним фактором розвитку освіченої нації та становлення активного громадянського суспільства.