КОМУНІКАТИВНА ДІЯЛЬНІСТЬ ВИКЛАДАЧА НА ЗАНЯТТЯХ З ІНОЗЕМНОЇ МОВИ У ЗВО - Щербина, Світлана; Ліпатова, Марина (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2026)
У статті досліджується роль та механізми ефективного спілкування викладача іноземної мови зі студентами на заняттях, які спрямовані на оптимізацію навчального процесу. Розглянуто теоретичні засади комунікативної компетентності, особливості вербальних і невербальних стратегій викладача, а також взаємозв’язок стилю спілкування з мотивацією, залученістю й успішністю студентів. Педагогічна комунікація сприймається як засіб організації іншомовної діяльності, сприятливих оптимальних відносин між викладачем і студентом. Педагогічне спілкування як діяльність визначається заздалегідь програмованою активністю суб’єкта, установкою, готовністю до навчання, сприйняття тієї чи іншої інформації. Ефективна педагогічна комунікація на заняттях з іноземної мови – це спілкування, яке створює оптимальні умови для розвитку мотивації студентів та творчого характеру навчальної діяльності, забезпечує сприятливий емоційний клімат, перешкоджає виникненню «психологічного бар’єру». У статті надано аналіз того, як комунікативна діяльність викладача іноземної мови реалізується в навчальному процесі, які методи використовуються, які переваги й обмеження спостерігаються, а також які рекомендації можуть підвищити її ефективність. Для оптимізації комунікативної діяльності викладача необхідно програмування мети спілкування та шляхів її досягнення (вибір засобів впливу, способів аргументації, форми репрезентації навчального матеріалу), організації зворотного зв’язку, прогноз реакції учнів, володіння технікою спілкування, обґрунтованість прийомів педагогічного спілкування, використання дидактичних функцій іноземної мови для забезпечення різних видів висловлювань. Сприятливий психологічний клімат на заняттях з іноземної мови має стимулювати активність, увагу, пам’ять, сприйняття, мотиви говоріння студентів. Формування форм адекватної успішної взаємодії при різних установках, вміннях, навичках, обсязі інформації, рівні компетенції в процесі вирішення навчальних, пізнавальних та комунікативних завдань займає важливе місце в навчанні, базується на взаємодії викладача і студента в процесі навчальної діяльності, узгодженні зусиль знаючого (викладача) і незнаючого (студента), на ефекті взаємного соціально-інформаційного збагачення, на рівноправному співробітництві під час планування та здійснення навчального процесу.На основі емпіричного дослідження зі студентами вищих навчальних закладів надано рекомендації для підвищення ефективності спілкування у навчальній практиці.